Александър Пушкин
Казак

Превод от руски: Йордан Милев, —

chitanka.info

Казак[0]

Някога, в среднощно време,

през мъгли и мрак,

тихо над реката стреме

опвал смел казак,

Черна шапка накривена,

прашен отдалеч,

пистолети до колене,

до земята меч.

Верен кон, със стъпка жива,

без юзда вървял;

веейки вълниста грива,

той се взирал цял.

Две, три къщи виждат, ето,

изпокъртен плет;

тук — пътека към селцето,

там — към злия лес.

„Няма във леса девици —

мислел си Денис: —

вече техните ресници

спят сред мрака чист.“

Дръпнал момъка юздата,

шпорите забил

и поел като стрелата,

към къщурка свил.

В облаци далеч се крила

сребърна лупа;

а красавица унила

чакала сама.

Храбрият я забелязал;

гласът му кипял,

към дома й вляво, вляво —

конят тихо спрял.

„Все по-тъмно става горе,

ни една звезда.

Бързо, мила, коня морен

напои с вода.“

„Не! Със момък е опасна

всяка близост, знам.

Страшно ми е да изляза

и вода да дам.“

„Ах! Не бой се, хубост жива,

приближи в нощта!“ —

„Тъмнината е лъжлива.“ —

„Не и радостта!

Довери се безвъзвратно;

и се успокой!

Губиш в мисли време златно;

мила, не се бой!

Сядай върху коня; с тебе —

към далечен край,

с мен ще имаш светъл жребий:

с обич вред е рай.“

Е, девице, що? Склопила,

тръгнала без страх,

да върви се съгласила

до щастлив казак.

Спуснали се, полетели.

Той я тъй любил;

бил й верен две недели,

след туй изменил.

[0] Подражание на украинските песни, които особено излизат на мода след водевила на А. Шаховской „Казак-стихотворец“, игран през 1812 г. Романсът е напечатан в „Российский Музеум“ 1815. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.